Jag ber nu att få förevisa
en av bibliotekets mest häpnadsväckande skatter.
Magna Carta.
TORNADON
Och här,
KAPELL I TURIN
västvärldens mest dyrkade artefakt.
Turinsvepningen.
Det kejserliga svärdet!
PARIS, FRANKRIKE
FRANSKA REGERINGENS KONTOR
Överkommissarie Dreyfus är här.
-Överkommissarien. -Sir.
Du vet nog varför du är här.
Britterna, italienarna och japanerna sätter ihop en elitstyrka
av deras bästa detektiver.
Ett internationellt drömteam för att få tag på denne Tornado.
-Och Frankrike ska vara med? -Just det.
Jag känner mig hedrad, men inte förvånad.
Det här blir min karriärs kulmen.
Ögonblicket jag väntat på hela livet.
-Nej, nej. -Kanske inte hela livet...
-Nej, nej. -Nej. Trots det...
De vill ha Clouseau, eftersom han är toppdetektiven i världen.
Vi har tillfrågats om Clouseau kan leda drömteamet.
-Clouseau? -Ja, ja.
-Är nåt på tok? -Nej, inte alls.
Kan jag utnyttja toaletten ett ögonblick?
-Självklart. -Tack.
Clouseau.
Clouseau är tyvärr upptagen för tillfället.
-Va? -Han är på ett uppdrag
som är så viktigt för landet,
att rikets säkerhet äventyras om han kopplas bort från det.
En klar överträdelse.
Parkeringsböter.
Varför då?
Trettioen centimeter från trottoarkanten, nio centimeter för långt ut.
Nio centimeter in på kriminalitetens mörka baksida.
-Ni måste ta emot böterna. -Aldrig!
Ni måste ta böterna.
Ni har inget säkerhetsbälte.
Ni måste gå i trafikskola.
Ursäkta mig.
-Stoppa bilen omedelbart. -Okej.
Precis.
-Är du klar än? -Komplett och fungerande.
Överkommissarien, systemet övervakar och spelar in
vartenda ord och rörelse i detta rum.
Vad händer om nån bryter sig in?
Ert kontor har direktkontakt med Svarta Baskrarna. De är här på sekunder.
Kommissarie Clouseau är här.
Skicka in honom.
-Clouseau? -Jag tvingas ha honom i drömteamet.
-Clouseau? -Fråga mig inte...
God dag, överkommissarien. Här är min rapport.
Den här jäkla hedersmedaljen.
Ni har sån tur att ni inte fick nån.
Ni ser så prydlig ut, utan medaljer eller andra hedersutmärkelser.
Varför inte bära den under skjortan?
Briljant idé, överkommissarien. Då skramlar den inte runt.
Nu till parkeringssituationen.
Under de senaste sex veckorna har jag delat ut nästan fyra böter.
En vid le muséet, övertid.
Och en till er, för överträdelse av lagen om böjda registreringsskyltar.
-Ja, jag vet. -Allt står i rapporten.
Fascinerande. Jag ska inte ödsla tid på att läsa den.
Jag numrerade, katalogiserade och systematiserade varje överträdelse
i min lilla svarta bok, för att vara säker.
När jag satte dig på att kolla parkeringssituationen...
Ja, ni sa att det var ett högt kvalificerat jobb.
Men om nån frågade dig vem som gav dig
detta oerhört viktiga uppdrag, skulle du förneka att det var jag.
Jag vet inte ens vad ni talar om, överkommissarien.
Bra sagt, Clouseau.
Vidare, jag har blivit instruerad att omplacera dig...
Clouseau?
Clouseau.
Vi spelas in.
-De Svarta Baskrarna. -Vad är lösenordet?
-Jag vet inte. -Fyra, tre...
-De har inte sagt det än. -...två, ett.
Hamburgare.
Tack. Ha en bra dag.
-Var lösenordet "hamburgare"? -Nej, "hamburgare".
-Jag sa "hamburgare". -Nej, ni sa "hamburgare".
-Hamburgare? -Hamburgare.
Hur visste du att vi spelades in?
Lätt som en plätt.
Den här pennan piper lite när den upptäcker mikrovågor.
-12 dollar på RadioShack. -Va?
-Hur kunde du lösenordet? -Det här LED-chipset dechiffrerar såna.
Jag har det på baksidan av min medalj.
-RadioShack? -eBay. Den här också.
-Vad tror du det här är? -En bandspelare?
Nej. Det ser ut som en sån, men det är faktiskt en penna.
Så du kan skriva med den utan att nån märker det.
Bingo!
Nåväl, ni började säga nåt.
-Du ska omplaceras. -Låt mig gissa.
Tornadon går lös och ni vill att jag ska skydda Rosa Pantern.
-Nej. -Inte?
Det är mitt jobb att skydda Rosa Pantern.
Du har bara blivit omplacerad till drömteamet.
Det är en ära,
-men jag avböjer. -Va?
Om kommissarie Clouseau lämnade Frankrike,
skulle Tornadon utan tvivel slå till mot Rosa Pantern.
-Jag vaktar den! -Men...
Säg inte emot. Du flyger till Kyoto i morgon.
Men jag kan inte flyga.
I ett plan!
-Men ändå... -Det är en order.
Nicole.
Ska ni resa?
Ja, kommissarie Dreyfus sänder mig på ett mycket farligt uppdrag.
-Hur länge? När kommer ni tillbaka? -När brottslingen är gripen.
En månad, ett år, vem vet. Du förstår säkert.
-Naturligtvis. -Vi måste leva åtskilda.
Om brottslingen skulle kidnappa dig, skulle han få makt över mig.
Hur då?
För att, ja,
du är som en bror för mig.
En vacker, sexig bror i klänning.
Jag hoppas att du har förlåtit mig för den där kvällen.
Ja, kommissarien, det är glömt.
-Jag har inte glömt. -Inte jag heller.
ROM -FÖR TRE MÅNADER SEN
Kan du, trots att vi är i tjänst,
tänka dig att dela en flaska vin med mig?
Jag tror det är okej.
Då väljer jag ut vinet. Det är en av mina specialiteter.
Jag skulle vilja välja mitt eget vin.
Jag är, för övrigt, kommissarie Jacques Clouseau.
Kom ihåg det här ansiktet.
-Det här är en mycket speciell flaska. -Utsökt.
Nåt med att bränna ner en restaurang
tände andra, mer otillåtna, eldar.
-Det ber jag om ursäkt för. -Jag med. Mycket ångerfull.
En oförglömlig natt vi måste glömma.
Vi måste komma ihåg att glömma den.
Och vi minns den, måste vi genast glömma den.
Så, en yrkesmässig avskedskram.
Kommer strax. Vi ses om åtskilliga ögonblick.
-Inga problem. -Och jag hoppas att er hörsel förbättras.
Jag är orolig för att lämna Frankrike, Ponton.
Tornadon härjar. Rosa Pantern är så frestande
och Clouseau skyddar den inte.
Men ni kollade själv museet och dess säkerhet.
-Den kommer att klara sig. -Du har nog rätt.
-Ska ni köra? -Jag vill hålla mig i form.
-Okej. -Påminn mig om var bromsen sitter.
-Här. Ja. -Där?
-Ja. -Ni styr här.
-Naturligtvis. -Okej.
-Och det här svänger den. -Ja.
Okej, då så.
-Ponton. -Ja?
-Det här fallet är underligt. -Hur så, kommissarien?
Tornadon har terroriserat Europa i tio år,
och stulit artefakter för över en miljard dollar.
Sen slutar han plötsligt, utan anledning.
Han kanske tyckte att han hade tillräckligt med pengar.
Om han hade tillräckligt, varför plötsligt börja igen,
efter tio år av inaktivitet?
Magna Carta i London. Turinsvepningen i Italien.
Det kejserliga svärdet. Varför just nu? Varför?
Du borde lugna ner dig.
CHARLES DE GAULLE FLYGPLATS -PARIS
Hallå där!
Vad är det, Ponton? Du verkar lite nere idag.
-Är det din fru igen? -Ja.
Hon tycker fortfarande att mitt jobb tar för mycket tid.
Samma gamla visa.
Vi har tioårig bröllopsdag nästa vecka. Hon tycker vi borde resa bort tillsammans.
Vill du att jag ska prata med henne?
Nej.
Det här måste lösas mellan man och hustru.
Du måste förklara att vi är lagens män.
Att vi alltid lever i skuggan.
Idiot.
Jag kommer att sakna er, kommissarien.
Och jag kommer att sakna dig, Ponton.
-Och du... -Ja?
Jag är ledsen att du inte kan tillfredsställa din fru.
"Nu lämnar jag Frankrike."
Det här är inte bra.
Den legendariska diamanten Rosa Pantern har stulits.
Myndigheterna misstänker att förövaren är den ökände Tornadon.
Vad var det jag sa?
Stölden är den fjärde i raden av uppmärksammade brott...
Herregud! Han hade rätt.
Drömteamet skulle börja sina undersökningar i Kyoto i Japan,
men har nu skickats till Paris.
Frankrike är chockat.
Det internationella teamet av detektiver ska börja...
Jag står utanför Grand Palais varifrån Rosa Pantern stals.
Varför hurrar de? Det här är en nationell tragedi.
Vi lever i mediaåldern. Ni måste lära er att anpassa er.
Då ska jag anpassa mig.
-Vem gjorde det här, kommissarien? -Nåra kommentarer?
Jag ska fånga dig, Tornadon.
En till.
Jag ska fånga dig, Tornadon. Där satt den.
Goddag, kommissarien. De andra detektiverna är redan här.
De väntar på er.
-Förlåt, jag kommer inte ihåg ert namn. -Va?
-Jaha, jag heter Nicole. -Javisst, trevligt att träffas igen.
Er också, kommissarien.
Nog med förspel. Var är de andra?
De väntar här inne.
Jag hoppas ingen har vidrört brottsplatsen.
En brottsplats är som en kod.
Om man dechiffrerar den, leder den otvetydigt till brottslingen.
Därför måste den lämnas orörd.
Goddag. Jag är kommissarie Clouseau vid franska polisen.
Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone.
Och ni heter?
Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone.
Jaha, så heter ni. Jag trodde ni beställde på italienska. En gång till.
Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone.
Don Corleone.
Jag heter Kenji Mazuto.
Kenji Mazel Tov.
Randall Pepperidge.
Här är min kollega Gilbert Ponton och det här är Nicole.
Nicole tillfredställer alla era behov,
så utnyttja henne hur ni vill.
Och nu till brottsplatsen.
Ursäkta. "El platso de brotto."
-Det är inte italienska. Jag talar engelska. -Jaså? Bevisa det.
Mina herrar, vi måste fastslå hur brottet begicks.
Och eftersom jag expert på slutledningar...
-Ni är expert på slutledningar? -Det stämmer.
Slutledningar är min specialitet och eftersom ni har ont i höften...
Hur visste ni det?
En sida av er skosula är mer sliten än den andra.
Ni skonar ert högra ben.
Säg mig, gillade ni er dubbla espresso i morse?
-Hur visste ni... -Era pupiller är tydligt förstorade.
Ska ni flytta från Hotell Montmartre?
De renoverar runt hotellet på nätterna,
för att inte störa trafiken på dagarna.
Era svullna ögon tyder på en sömnlös natt.
Trafik ja... Gillar ni er Smart-bil?
Era byxor har skrynklor bakom knäna.
Hur går det för Arsenal, ert favoritlag, i år?
Tändstickorna där kommer från den enda baren i Paris
som visar engelsk fotboll.
Ni har näsdukar i skorna för att verka längre.
Ni var 14 år innan ni till slut lärde er gilla avokado.
Hur var er resa till flygplatsen i morse?
Hur kunde ni veta det?
-En av er kanske borde börja? -Ja, det här är löjligt.
Vad hände med ert bästa ostrivjärn?
Ni ogillar kobjällror.
Sluta med galenskaperna och titta här.
Il Tornado är inte så försiktig som han tror.
Fingeravtryck. Med den här lilla glasbiten, är fallet så gott som löst.
Den här har ett fingeravtryck.
Den här har ett också fingeravtryck.
Den här har ett fingeravtryck.
Ni behöver inte den där. Ni har tillräckligt med fingeravtryck.
Vakta det här.
Vad vet vi om denne man, denne Tornado?
Vi vet att han är en vit man, mellan 50 och 65,
med ett ärr från ett kulhål på höger skulderblad.
Tornadon sköts här i Frankrike år 1966 när han försökte stjäla en guldvas.
Blod hittades, så vi har hans DNA sedan tio år tillbaka
utan att ha kunna spåra det.
Ursäkta att jag är lite försenad. Mitt flyg landade sent.
Ni är Jacques Clouseau.
Rosa Panter-detektiven. Så spännande.
-Och vem är det ni är? -Jag heter Sonia Solandres.
-Sa ingen att... -Jo. Jag blev informerad.
-Förstärkning i sista minuten. -Just det.
Jag har skrivit en bok om de gamla Tornado-brotten,
men jag vet inte om jag kan vara till nån hjälp här.
Jag är inte detektiv i egentlig mening.
Välkommen. Vi kan alltid behöva en extra hjärna.
Låt mig berätta vad vi vet. Vi vet ingenting.
Nu vet ni det.
TURKS och CAICOS-ÖARNA -BAHAMAS
Världsnyheterna idag handlar om
medlemmarna i drömteamet, som samlas utanför Grand Palais
för att börja undersökningarna om Tornadostölderna.
Kommissarie Clouseau yttrade sig.
Jag ska fånga dig, Tornadon. Där satt den.
Jag upptäckte att Tornadon tog sig in i säkerhetssystemet
utifrån och stängde av alarmen och övervakningskamerorna.
-Kan ni spåra källan? -Ja, men det tar tid.
-Är ni ny här? -Ja, hej. Fru Berenger.
-Jag vet vem ni är, kommissarien. -Gör ni?
På grund av mediahysterin
har jag ombetts instruera de anställda om politisk och social lämplighet.
Det är alltid trevligt att ha en mycket sexig kvinna
som klampar runt i höga klackar.
-Ni får aldrig tala om en kvinna som sexig. -Men det var en komplimang.
Nej, ni får aldrig kommentera en kvinnas kropp.
-Jag fattar. Jag behåller det för mig själv... -Ja.
-...när jag tänker... -Kommissarien.
Vi övar lite, jag vill att ni koncentrerar er.
Vad jag än säger, vill jag att ni förblir neutral.
Det blir lätt.
Ni befinner i en korridor här,
och ser en mycket vacker ung kvinna som kommer emot er.
Hennes blus är åtsittande och den stramar runt knapparna.
Hon tappar en penna
och när hon böjer sig ner för att ta upp den, öppnar sig blusen,
och visar hennes byst, hennes mjuka, runda, vita kullar.
Så rullar pennan iväg, hon böjer sig ner igen
och hennes böljande skinkor får kjolen att höja sig,
så att man nästan ser de inre delarna.
Jag gillar er, fru Berenger. Jättemycket.
Jag har bokat bord på fyra olika restauranger,
beroende på var ni vill äta.
Jag vet inte vad som är vackrast.
Paris eller ni.
Kan vi pratas vid?
Jag är rädd att ert heta, italienska temperament ska göra er taktlös.
Jaså?
Ja, den uppmärksamhet ni visar Nicole.
Vadå?
Ja förstår. Ni och hon, ni gillar den...
Nej, nej. Vi är arbetskamrater, inget annat.
Så jag trampar inte på nåra tår.
Det vore omöjligt, eftersom vi inte har några känslor för varandra.
Bra, för att hon är lockande.
Nej då. För nån som er, är hon trist.
-Trist? -Ja, och avskyvärd.
-Avskyvärd? -Ja, hon är trist och avskyvärd.
Ni har fel, Clouseau.
Vi är båda världsmän, eller hur?
Vi har haft många sexiga och glamourösa kvinnor, inte sant?
Ja, jag tror till och med att ni har erövrat
fröken Solandres.
Ni är en älskare, Clouseau.
Och Nicole är en kvinna för livet, en kvinna att göra barn med.
-Att göra barn med? -Ja, många barn med.
Barn hela dagarna.
Barn hela dagarna?
Ponton.
Italienaren och jag ligger i clinch.
Vi är som två arga brottare på banan.
Har vi enats om var vi äter lunch?
Jag antar att ni vill ha sushi, min lille gule vän.
Va?
Vi talar aldrig om japaner som "små gula vänner".
-Varför inte? -För att det är en stereotyp.
Har ni fördomar gentemot asiater?
Naturligtvis inte. Utom när de kör bil.
Har ni nånsin sett dem köra bil?
De kan knappt se över ratten.
-Kommissarien. -Jag ber om ursäkt, fru Berenger.
Jag är nog lite av en dum blondin när det gäller det här.
-Va? -Ni får aldrig tala om blondiner så.
-Men de är så dumma. -Åh, herregud.
Spanade ni just in henne?
-Nej. -Jo, det gjorde ni.
Inte alls.
-Jo då. -Det gjorde jag inte.
-Ni gjorde det igen. -Nej, det gjorde jag inte.
-Jo, jag såg det. -Inte alls.
-Nej, det såg ni inte. -Ni gjorde det.
-Ni gjorde det igen! -Nej, det gjorde jag inte.
-Jo, det gjorde ni. -Inte.
-Jodå. -Jösses, titta!
Åh, herregud...
Ponton?
Jag talade ut med min fru.
Jag sa att hon inte får ifrågasätta mitt arbete,
och att livet hemma måste komma i andra hand.
Bra gjort. Gratulerar! Så gör en riktig karl.
Så, kan jag bo hos er nu?
-Va? -Kan jag bo här? Hon slängde ut mig.
-Ja, det går väl. Tillfälligt. -Tack.
Det går bra, killar.
Vad är de här?
Ponton?
De är mina söner, Louis och Antoine. De höll på mig när vi grälade.
Och det här är Jacques.
De döpte honom efter er. Ni är deras idol.
Vad är det där, farbror Jacques?
Det är en utmärkelse jag fick av Frankrikes president.
Titta på den.
-Är det Rosa Pantern? -Nej, det är en kopia.
Den gavs till mig när jag återfann den riktiga diamanten,
och tog hem den till Frankrike igen.
Vi visar farbror Jacques vad vi vann.
Vi vann de här i en tävling i karateskolan.
Jättesöt.
Jag ska visa er ett riktigt pris.
Jag vann den i en karatetävling nyligen.
Wow!
-Gillar ni karate? -Vi älskar det.
Kom ihåg.
Det viktigaste med ett framgångsrikt karateanfall är överraskningsmomentet.
-Snyggt. -Tack.
För att hitta Tornadon måste vi tänka på motivet.
Jag är rädd för att han försöker sälja stöldgodset nu.
Jaha.
"Vill du köpa Turinsvepningen, kompis?"
Allt det här är för berömt för att kunna säljas.
Enbart Rosa Pantern kan delas och säljas som mindre ädelstenar.
Jag misstänker att han vill det.
Jag har nåt.
Här står det att datorn som tog sig in i museet finns i Rom.
-Rom? -Ja, är det nåt fel?
Nej, inte alls. Rom betyder inget för mig.
Jag menar...
Rom? Vet ni vem som bor i Rom?
-Alonso Avellaneda! -Konsthandlaren för svarta marknaden.
Mannen som tros vara Tornadons hälare.
PRIVAT FLYGFÄLT -NÄRA PARIS
Man har alltid misstänkt
att Avellaneda faktiskt är Tornadon, inte bara hans hälare.
Han har rätt ålder.
Har vi ett DNA-prov?
Inte än, men han är i Rom om en timme.
Var är vår pilot?
Jag litar bara på mig själv som pilot.
Ert plan.
Vill du vara min andrepilot, Nicoletta?
-Kom. -Okej.
-Skulle jag störa om jag satte mig här? -Nej, varsågod. Stör mig.
Jag har tänkt på vad ni sa utanför museet,
om brottslingens psyke.
Om "varför".
Kanske romantisk besvikelse.
En dum ung kvinna som lämnar en man för nån yngre.
Det kan inte hända.
Men, så klart...
Det han borde göra,
är att börja en ny romans med nån som visar mer uppskattning.
Så lustigt. "Börja en ny romans."
Jag vet inte riktigt vad ni menar, men det är lustigt.
Det verkar som kommissarie Clouseau inte tycker att fröken Solandres är trist.
"Trist?"
Ordet han använde för att beskriva dig.
-Kallade han mig trist? -Och avskyvärd.
Avskyvärd?
Tack.
ITALIENSKA LANDSBYGDEN -NÄRA ROM
Berätta mer om Clouseau, Ponton.
Han är genialisk, okonventionell, hemlighetsfull.
Men jag är säker på
att han är mannen som löser det här fallet.
Ni är galen, Ponton-san.
Om Clouseau löser det här, är jag villig att springa runt
som en idiot med rumpan bar, iklädd enbart en ballerinakjol.
Låt oss diskutera Avellaneda.
-Vad har han för böjelser? -Han är en konstkännare,
men på grund av sina skumma affärer
utvisades han ur Spanien och måste bo här.
Ser ni? Han har slösat bort sitt rykte,
och måste bo i skogen, som ett djur,
med skammen att betraktas som en brottsling.
Om nåt är sant, så är det att brott inte lönar sig.
Kulhålet finns alltså på hans högra skulderblad?
Ja.
Då måste vi bara lista ut ett sätt att få honom att ta av sig skjortan.
Jag väntade mig er nästan.
Är ni det så kallade "drömteamet"?
Och vem är det som undrar vilka vi är?
Jag är Alonso Avellaneda. Gäller det det där Tornadotramset?
Vi får väl se vem som pratar om tramsiga saker
som är en smula tramsiga.
Jag måste väl ge mig för det oundvikliga.
Varsågoda, stig på. Jag kommer snart.
Nicole.
Medan drömteamet leker sina lekar ska jag snoka runt lite.
Vem bryr sig?
Mina herrar och damer, känn er som hemma.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Señor Avellaneda, var befann ni er förra fredagskvällen?
Åt middag med min dotter och f.d. fru.
Tro inte på mig, ring dem.
Varför då?
De ljög åt er för tio år sen, i vittnesbåset.
Jag är inte Tornadon.
Får jag undersöka ert datasystem?
Varsågod. Jag har inget att dölja.
Ibland göms saker fullt synliga.
Mitt säkerhetssystem.
Svara på den här frågan.
Ni erkände tidigare att ni haft med Il Tornado att göra?
Ja, men det var för tio år sedan.
Dessutom såg jag aldrig hans ansikte.
Hur kunde ni arbeta ihop, om ni aldrig såg hans ansikte?
Han var förklädd. Bar alltid en mask.
Kallade ni honom Zorro? Eller Power Rangern?
Men, señor Avellaneda, vill ni att vi ska tro
att vuxna män gör affärer värda miljontals dollar
utan att se varandras ansikten?
Jag kanske såg honom en gång.
Liknade det det här? Eller det här?
Nej, jag har sagt att jag inte är Tornadon.
Hur betalade ni honom?
Med insättningar på schweiziska bankkonton.
Numrerade. Omöjliga att spåra.
Jag förstår.
Jag vet att mina svar inte tillfredsställer er.
Jag inser det.
Betyder det att jag måste vara misstänkt
under resten av mitt liv?
-Förlåt att jag tränger mig på. -Ja.
Det finns ett sätt att bevisa er oskuld.
År 1996, under förövandet av ett brott...
Ja, ja. Han fick en skottskada i axeln.
Har det gått så långt?
Att jag måste klä av mig
i mitt eget hem,
inför en grupp av människor, för att bevisa min oskuld?
Det skulle inte skada.
Okej. Vi gör väl det då.
Det var visst högra skulderbladet.
Jag hoppas det bevisar att jag inte är Tornadon.
Vi måste lämna er i fred.
Han har redan visat sina axlar.
Gjorde han?
-Mannen är skyldig. -Det finns inga bevis.
Clouseau!
Han tog av sig skjortan två gånger och det fanns inget kulhål.
Har ni aldrig hört talas om plastikkirurgi?
Jo, det är klart.
Jag kollade alla husets datorer, Clouseau kommissarie.
Ingen användes för att ta sig in i museet.
Men ändå...
Kan ni se det som finns rakt framför er?
Er obevekliga envishet är förargande.
Och jag vidhåller att jag känner av Tornadons närvaro i huset.
De vet inget.
Den förbaskade skottskadan. Den är mitt kännetecken.
En dag hittar de mig.
Du är utom fara, Laurence.
Allt är så konstigt.
Jag känner till och med en av dem.
Gör du?
-Vem då? -Du känner ju mig.
Det är väl tydligt?
Ursäkta mig, kommissarien.
Känner ni till en spansk restaurang här i Rom som heter La Plata de Nada?
Känner till? Jag förstörde den.
Jag hittade det här i en dokumentförstörare som stannat.
Kl. 20.00 ikväll. Nyöppningen av La Plata de Nada.
Och jag tänkte: "Varför skulle Avellaneda
"förstöra en enkel påminnelse om en middag?"
Bra jobbat, Ponton.
-Vad ska vi göra? -Våra jobb.
Vi spanar, ser vem han äter med. Kanske Tornadon.
Åk före ni.
Ponton och jag tar en taxi och tittar på sevärdheterna.
La Plata de Nada Stor NYÖPPNING
Bevakningen var en bra idé. Som tur är, är jag en expert på att läsa läppar.
Han säger: "Stäm aldrig om ett vått piano."
Varför säger han det?
Nej, han säger: "Min fru är inte tillbaka i Italien förrän på söndag."
-Det förklarar den förstörda inbjudan. -Vad är det här?
Innan de öppnade ikväll, smög jag in,
tog reda på vilket bord han bokat, och satte dit en avlyssningsapparat.
Hur visste du vilket bord de skulle sitta vid?
Du gnuggade fingrarna.
Det var förvånande.
Vad gör hon här med honom?
Jag är ledsen, kommissarien.
Vi måste höra vad de säger.
Varför?
Vi måste flytta avlyssningen till det bordet.
-Hur? -Jag tar hand om det.
Hej. Kommer ni ihåg mig?
Kom aldrig tillbaka.
Vad är det för fel? Gillar du inte restaurangen?
Jo då. Jag har varit här en gång tidigare bara.
Den är mycket fin.
Sådär. Den är släckt.
VATIKANEN -SAMMA KVÄLL
TORNADON STJÄL PÅVENS RING!
VATIKANEN SKÄNDAD Clouseau förstör restaurang
VAR FANNS DRÖMTEAMET?
SPECIALRAPPORT
TORNADO ÖDELÄGGER VATIKANEN
Det har bekräftats att påvens ring har stulits.
Ironiskt nog var drömteamet i närheten, i Rom.
Det italienska folket rasar över att Tornadon lyckats med detta,
mitt framför näsan på dem.
Herr Clouseau.
Herr Pepperidge, sov drömteamet när brottet begicks?
Inga kommentarer.
Tror de ringen nånsin återfinns?
Om jag sa nåt efter att ha sagt "Inga kommentarer",
skulle jag framstå som en idiot, eller hur?
Oroa er inte. Vicenzo Roccara Squarcialupi Brancaleone
svär vid allt som är heligt,
att St Peters ring ska återbördas till Kyrkan.
Var vänliga och sitt ner.
Nå, herr Påve,
vet ni just nu var er hatt är?
-Min hatt? -Ja, er stora spetsiga hatt.
Nej, det vet jag inte.
Då sitter jag nog på den. Jag tyckte jag kände nåt...
Den kan fixas till.
Lika fin som en ny.
Nu...
Hur vi att det inte var ni som stal ringen,
så att ni kan få ut försäkringspengarna?
-Jag är påven. -Jag ber om ursäkt, herr Påve,
men ibland när jag pratar starkt,
bryter folk ihop direkt. Nå, var ringen försäkrad?
Ringen är oersättlig. Den kan inte försäkras.
-Så ni hade ingen orsak att stjäla ringen. -Jag äger ringen.
Ni kanske ville sälja ringen så att ni kan bo i ett stort, flott hus.
Det gör jag liksom redan.
Låt mig rekonstruera brottet. När kom ni in i rummet?
-Kl. 21.00. -Vad var det första ni gjorde?
Jag gick ut på balkongen och beundrade Herrens verk.
Månen var så vacker den kvällen. Jag kände mig nära Herren.
Jag märker nåt. Ni är en mycket spirituell man, eller hur?
Det tillhör mitt jobb att läsa av människor. Jag anser mig bra på det, också.
-Vad gjorde ni sen? -Jag tog av mig klädseln.
-Och lade den... -I garderoben.
-Tillåter ni? -Ja, visst.
Om ni organiserade allt efter färg,
skulle det spara tid när ni har bråttom till jobbet.
Det gör jag, och det sparar tid.
För att se brottet tydligare,
ska jag sätta mig i er position.
-Om ni tillåter. -Ja, visst.
Jag kommer hem, klockan är 21.00. "Jag tror jag ska titta på månen."
Jag går ut på balkongen.
Jag är nu på balkongen.
Jag tittar på månen. Jag tittar på månen.
Jag känner mig mycket spirituell. Jag går in igen.
-Och vad gjorde ni sen? -Jag gick ut en andra gång.
Ni gick ut en gång till för att se på månen.
Det är påven.
Tittar på månen, 18 sekunder har gått.
18 sekunder är tid nog för tjuven att ta sig in.
Nu ser ni varför det viktigt att återskapa händelserna.
Eller tjuven kanske gömde sig på en avsats eller ett prång.
Eller han kanske hängde på undersidan av...
DRÖMTEAMET FÖRÖDMJUKAT!
Tack, gode Gud. Tack.
Joubert vill tala med er, överkommissarien.
Han vill ha bort Clouseau från fallet.
-Nej! -Nej?
Nej, låt oss vänta tills han gör nåt riktigt generande.
Hemma.
-Överraskande attack! -Överraskande attack!
-Inte nu, jag är deprimerad. -Det ger oss en fördel.
Hemligheten ligger i överraskningen, eller hur?
Nu ska jag visa er vem som är karatemästare.
Titta nu på vad jag ska göra med ditt huvud.
Nu, Antoine.
Låt oss prata om det här, pojkar.
Kom hit, småttingar. Allt är förlåtet.
Kan vi få träffa Clouseau?
Är den franske idioten hemma?
Vad tycker han om sin vanära?
Kommissarie Clouseau är en fulländad yrkesman.
Han visar alltid lugn när han är pressad.
Dö, små kultingar!
CLOUSEAU EN SKAM LETAR FORTFARANDE EFTER TORNADON
Förstår ni vad ni gjort för fel?
-Påminn mig. -Ni kan inte slå små barn
-och kalla dem kultingar. -Världen ändras så fort.
Ni har inte förbättrats vid nåt tillfälle.
Ni är den mest trångsynta fårskalle jag nånsin träffat.
-Jag kan förbättra mig. -Okej, ni får en chans till.
Jag ska hålla upp en serie bilder och ni ska berätta vad ni ser.
Säg det första ni kommer att tänka på.
En full irländare.
En engelsman med dåliga tänder.
En fjolla från San Francisco.
En polsk arméofficer som kör en avloppstank.
Var fick ni de där korten?
Det står i världens alla tidningar. Vi framstår som idioter.
Anseenden som byggts upp under lång tid helt förstörda.
Jag måste sluta som buddist för jag kände så mycket hat.
Han satt på påvens hatt!
Han återfann Rosa Pantern en gång, och jag tror han kan göra det igen.
Om han löser det här fallet, ska jag springa runt 24 timmar
i bara en ballerinakjol och en stor, rosa, fluffig handväska.
Jag röstar för att vi gör oss av med honom. Vilka mer?
Vad det än är, räkna med mig.
När ni föll från balkongen,
klädd som påven, fann jag ett viktigt nyckelbevis.
Vad då för bevis?
En nyckel.
Jag hittade den på sängkammargolvet. Nåt ni missade, så klart.
Det kan betyda vad som helst.
Men om nyckeln är viktig, ska jag undersöka den.
Kommissarie Clouseau.
Det är min inte-så-sorgliga plikt att meddela att ni röstats ut ur teamet.
Ut ur teamet?
Ni tillhör inte längre undersökningen.
Adjöss.
Nicole.
-Nicole? -Kommissarien.
Jag lämnade just tillbaka en mapp.
Vad gör ni i Nicoles kontor?
-När jag avskedades... -Ni trodde att Nicole var den person
-ni kunde prata med. -Vi känner varandra.
Mitt livs historia.
Männen jag är intresserad av är inte intresserade av mig.
Verkligen? Jag trodde alla män var intresserade av er.
-Varför tror ni det? -För att...
-...ni är mycket attraktiv. -Mitt kontor, om fem minuter.
Finns det verkligen ingen?
Min enda stora kärlek stämde det inte med.
Din stackare.
Nicole!
Nej, låt inte mig störa. Jag har bara ett meddelande från Vicenzo.
Han vill att ni båda kommer till den här adressen, genast.
Han har beslutat att han behöver min expertis.
Nej. De har löst fallet.
-Va? -De har löst fallet.
Välkommen, kommissarien.
Även fast vi hade lite olika åsikter,
är vi villiga att dela med oss av äran, av respekt för la Francia.
Pepperidge såg direkt att nyckeln
var gjord av en fransk låssmed.
Kenji undersökte de låssmeder i Paris som säljer det här märket.
Vi bad om en lista på adresser och hittade den här våningen.
När vi kom hit hittade vi ägaren på golvet.
Han heter Laurence Milliken.
Och de stulna sakerna?
Turinsvepningen!
Vi borde kemtvätta den innan vi återlämnar den.
Påvens ring. Hans fru kommer att bli glad att den är tillbaka.
-Och var är Rosa Pantern? -Den kan tyvärr inte återfås.
Ingen Rosa Pantern?
-Han förklarade i självmordsbrevet. -Ja.
"Livet har blivit otroligt tråkigt och ointressant.
"Inget var som att stjäla stora skatter,
"så jag återvände,
"men fann att inte ens stölder intresserade mig.
"Utan mening vill jag inte leva längre.
"Jag återlämnar alla skatter, utom Rosa Pantern.
"Att ha den i min ägo nåra dar,
"gjorde att jag insåg dess skönhet.
"Ingen förutom jag får ha den, så jag förstörde den.
"Rosa Pantern är söndermald, en sista hämnd.
"Laurence Milliken, Tornadon."
Jag la ner fyra år på att forska och skriva min bok. Jag ville träffa honom levande.
Var Tornadon en expert på ädelstenar och deras värde?
Ja, han författade
den mest erkända boken på området.
Den här mannen begick inte dessa brott. Fallet är inte löst.
Men titta, där är såret från för tio år sen.
-Jag sätter mitt anseende på spel. -Det är inte mycket.
-Media är utanför. -Då meddelar jag
-att vi löst fallet. -Det skulle inte jag.
-Jag ska. -Jag skulle inte göra det.
-Jag gör det. -Inte jag.
Jag är glad att kunna meddela att vi hittat Tornadon.
Den döde mannen i våningen
är otvivelaktigt förövaren av dessa brott.
En av oss håller inte med om hypotesen.
Jag är säker på att Milliken inte är tjuven.
Vänta. Vi får just rapporten om DNA-beviset.
DNA taget från Laurence Milliken
och det från för tio år sen, taget från Tornadons blod,
matchar till 100 %.
Mannen där inne är Tornadon.
Jag vill tacka mina kollegor för deras hjälp,
och speciellt en från la Francia.
Mitt hjärtliga tack till Nicoletta.
Du är en ljusstråle i mörkret.
Nicole är en lika stor tjuv som Il Tornado, för att hon har stulit det här.
ITALIENSK HJÄLTE
BRITTISKT GENI
JAPANSKT UNDERBARN
FRANSK IDIOT HELA NATIONEN TAPPAR GLANSEN
Er mamma är här.
Säg adjö till farbror Jacques.
-Adjö, farbror Jacques. -Vi älskar dig, farbror Jacques.
Ni är två fina, unga, små grispersoner.
-Adjö, pappa. -Adjö.
-När kommer du hem? -Jag vet inte.
Adjö.
Vi är två tillgängliga män, ensamma i Paris,
den mest spännande staden i världen.
Hur ska vill tillbringa kvällen?
-Vad är det här för sorts schampo? -Jojoba.
-Jojoba.
Får jag se flaskan.
-Det stavas "Jojoba". -Det uttalas "Hohoba".
Det stavas "Jojoba", men det uttalas "Hohoba".
-"Hohoba". -Varför gör de sånt här?
Vår ungkarlskväll går bra. Vem behöver kvinnor?
Jag återvänder till min fru och barn.
-Va? Vad fick dig att göra det? -Ni. Jag vill inte bli... Jag...
Jag har beslutat att kärlek och familj inte får komma i andra hand.
Titta på vad det tänkandet har gjort med er.
Va? Jag är lycklig med att leva ensam med mina olika schampon.
Jag tycker fortfarande att ni är den bäste detektiven i världen.
Men när det kommer till kärlek, ser ni inte vad som är framför näsan på er.
Ta Nicole, till exempel. Vet ni färgen på hennes ögon?
Namnet på hennes husdjur? Hennes favoritlåt?
Ni kan varje paragraf av franska lagen utantill,
men ni vet inget om kvinnan som älskar er.
Hon har bruna ögon.
Hon älskar doften av vanilj.
Hon är allergisk mot skaldjur.
Hon har ett litet ärr på vristen, vilket jag gav henne.
Hon älskar sina katter, Mindy och Wendy,
och Cindy, Delores, Frank, Maxime, Caligula och Louise.
Hon tycker inte att hon är vacker.
Och jag får aldrig säga att hon är vacker.
-Annars... -Vadå annars?
Om hon visste hur vacker hon är, kanske hon väljer nån annan än mig.
-Ponton. -Ja?
Jag behöver en kram.
Okej.
Och nu, balsam.
SPECIALRAPPORT
Efter mer än ett årtionde har den ökände Tornadon demaskerats,
TORNADON DEMASKERAD
DRÖMTEAMET LÖSER FALLET
tack vare drömteamets arbete.
Framgången firas ikväll vid en exklusiv gala.
Vi går direkt till Petit Palais i Paris, där festligheterna är i full gång.
KOMMISSARIE CLOUSEAU INTE BJUDEN
Berätta om fallet.
Det var inte nåt av mina svårare fall.
Jag är förvånad att det tog sån tid...
Min slutledningsförmåga är så stark
att det bara tog ett ögonblick, och idéerna bara flödade.
Modern teknologi gör moderna brottslingar omoderna.
Och vad sägs om Rosa Pantern?
SENASTE NYTT ROSA PANTERN SAKNAS FORTFARANDE
-Så synd att den blev förstörd. -Ja, vi är väldigt ledsna för det.
Tre av fyra är inte så dåligt.
-75 %. -Ja, utmärkt.
-Kommissarien. -Fröken Solandres.
-Det är rörigt här. -Ja, jag vet.
En plats blev just ledig. Ta den. Jag vaktar mätaren.
-Fin bil. -Det är en hyrbil.
Jag tänkte på Paris, spänning, romans, ni vet.
-Jag lämnar Paris ikväll, med nattflyget. -Bon voyage.
Adjö, kommissarien.
-Känner du fru Dreyfus? -Ja.
Tala om för mig direkt om hon kommer.
-Nicole. -Ja.
-Jag tänkte ni kanske var hungrig. -Ja...
-Det var mycket omtänksamt. -Söt bil.
Det är fröken Solandres bil.
-Det är lite kyligt här ute, så... -Nicole?
Du är mycket vacker.
Det var konstigt. Vissa säger att jag är trist och avskyvärd.
Vem, vid sina sinnens fulla bruk, kallar dig trist och avskyvärd?
Den som kan säga nåt sånt, skulle...
Jag sa det.
-Berättade han det? -Ja, det gjorde han.
Jag sa det för att jag inte ville...
Inte ville vad?
Inte ville att han skulle bli kär i dig.
Jag vet inte vad jag ska tro.
-Ponton här. -Det här vill jag att du ska göra.
Jag funderar på
att etablera en permanent, internationell polisstyrka,
som jag är beredd att leda, så klart.
Ursäkta mig.
-Vad är det? -Jag har löst fallet.
-Va? -Jag har löst fallet.
Fallet är löst, Clouseau. Det är därför vi firar.
För att vi löst fallet.
Är allt som det ska?
-Det är den klumpige Clouseau igen. -Är han här?
Han är så desperat att få tillbaka sin status som Rosa Pantern-hjälten,
att han kommit med en snillrik teori.
-Vilken teori? -Att ni är tjuven.
Jag?
Och att ni har Rosa Pantern här, med er.
Nu känner jag skuld.
Jag har kivats med en man som är mentalt handikappad.
Hur kunde Sonia ha genomfört stölden i Rom?
Vi var alla där tillsammans.
Vi andra var faktiskt i baren.
Om ni minns, så var fröken Solandres hemma med huvudvärk.
Det stämmer, men...
Men varifrån skulle ni fått er expertis?
Hon är världens största expert på Il Tornado.
Bara som ett tankeexperiment, om hon fick all kunskap direkt från...
Tänk om hon var hans dotter?
-Nej, det vore... -En älskare.
-Ja, en sviken älskare. -Bättre. Motiv.
Det skulle förklara varför de osäljbara sakerna stals,
-för att leda uppmärksamheten... -Till Il Tornado.
Så att hon kan locka fram honom och sätta dit honom.
-Hon kunde döda honom, skriva ett brev... -Och behålla Rosa Pantern.
Det enda säljbara objektet, som Clouseau sa.
Bravo, mina herrar, en roande gåta,
löst på två minuter.
Bravo.
Öppna er väska.
Du missförstår, Nicoletta. Det är en lek, ett experiment.
Ja, men för att avsluta leken, låt oss se.
Jag måste med ett plan.
Mina herrar!
Okej, låt oss få det överstökat.
Herregud! Han hade rätt.
Stopp! Det är mig ni vill ha, inte henne.
Bara jag har beviset som kan sätta er i fängelse för resten av ert liv.
Så om ni ska skjuta nån, så skjut mig.
Okej.
Jag kanske inte tänkte igenom det här.
Jacques!
Jag önskar att jag skjutit honom.
Titta, hans hedersmedalj absorberade kulan.
-Va? -Inte exakt.
Kulan rikoschetterade och dödade kyparen.
Var är Sonia?
Hon får inte komma undan. Jag ska stoppa henne.
Undan.
Pistolen är värdelös. Vi är fyra och ni har bara fyra kulor kvar.
Det där lät inte bra.
Jag varnar er, fröken Solandres, jag har en...
Sked?
Jag har en kniv.
Stopp. Ni kan inte komma undan.
-Ni har inga tändstickor. -Det stämmer.
Använd aldrig en hiss vid en eldsvåda.
Eld? Jag tar hand om den.
Med hjälp av alla paragrafer i det stolta landet Frankrikes lag,
arresterar jag er för stölden av världens mest oskattbara...
Ni är arresterad!
Släpp mig, annars förstör jag den.
-Släpp henne. -Låt henne göra det.
Är du galen?
Bra jobbat, Ponton.
Din idiot! Din nolla! Din värdelösa människa!
Du har precis förstört den heliga symbolen för Frankrike.
-Tog du med det jag bad om, Ponton? -Pojkar.
-Här är den, farbror Jacques. -Ja.
Jag visste att Tornadon skulle komma efter Rosa Pantern nån gång.
Jag gick till le muséet med en enkel plan.
Jag hade övertygat min vän Robert, nattvakten,
att stänga av säkerhetssystemet den korta stund som behövdes,
för att rädda det vackraste föremålet i Frankrike.
Jag bytte sedan med den kopia jag hade hemma.
Det här är den äkta Rosa Pantern.
Det var kopian som stals.
Mardröm.
Och när Tornadon, en expert på ädelstenar,
skrev i sitt påstådda självmordsbrev om dess skönhet
visste jag att han inte var tjuven. Han skulle ha känt igen en kopia.
Hur listade ni ut att det var Sonia?
För att jag har spenderat de senaste 17 månaderna som parkeringsvakt.
Va?
Idag stirrade jag på fröken Solandres registreringsskylt.
Jag kände igen den tack vare mitt unika system med dubbelkontroll.
Jag insåg att jag hade skrivit ut böter till samma bil,
två dar innan hon sa att hon var i Paris.
En dag innan Rosa Pantern stals.
Ni följde mina instruktioner bra, Clouseau.
Det var jag som gav honom det uppdraget.
-Eller hur, kommissarien? -Nej.
Och vid Avellanedas herrgård,
då jag kände närvaron av Tornadon,
fanns han mycket riktigt där.
Men det var inte en han, utan en hon!
Clouseau är den störste detektiven i världen.
Hans sinne är skarpare än alla våra tillsammans.
-Ska vi berätta det? -Absolut inte.
Kommissarie Clouseau.
Ibland måste en man tala från hjärtat.
Ni bör veta sanningen om Nicole och mig.
-Stopp, jag vill inte veta. -Men inget hände.
-Ingenting? -Ingenting.
-Det smärtar att behöva säga det. -Inte ens lite pusse-nusse?
Jag hade inte en chans, hon vill bara ha en man.
Er.
Ja, er. Så nu, kyss henne, för Guds skull.
Jag har lärt mig
att ingen man är en ö, Nicole.
Så vill du, trots att det finns risk för kroppsskada,
gifta dig med mig?
Tack än en gång, överkommissarien, för att ni ledde ceremonin.
Det gör allt så mycket mer speciellt.
Jacques Clouseau och Nicole Durant.
Lovar ni att älska, hedra och lyda...
Vänta! En hustru behöver inte lyda sin make.
Okej, glöm "lyda". Lovar ni att älska och hedra varandra?
-Ja. -Ja.
Bra! Så med stöd av den makt jag givits
som överkommissrie i 13:de arrondissementet,
förklarar jag er härmed för man och hustru.
För fred och harmoni.
-Lösenordet? -Hamburgare!
Det är fel.
-Hamburgare! -Nej!
De måste ha ändrat det. Din manick, Clouseau!
Vad är det nya lösenordet?
Det står "svagt batteri".
-Svagt batteri. -Nej!
Nej vänta, det betyder att batteriet är svagt.
Jag måste gå in på nätet och förnya min prenumeration.
-För Guds skull! -Ta hand om det här, Kenji.
Vi måste med ett plan.
-Var det vackert? -Mycket vackert.
-Här är dina glasögon. -Tack.
Vänta.
-Var min mor där? -Ja, absolut!
-Kan du inte höra hur hon skriker? -Nej, inte riktigt.